Hösten 1937, efter att ha intagit Shanghai-
- gav sig Japan på den kinesiska huvudstaden Nanjing.
I ett mörkt kapitel i mänsklighetens historia-
- dödades över 200 000 människor i striderna.
Vanliga människor kämpade förtvivlat för sin överlevnad.
Denna berättelse har inspirerats av verkliga händelser.
Efter 20 dagars ihållande bombningar föll Nanjing den 13 december 1937.
Mina klasskamrater och jag kom inte med båten-
- och tvingades springa tillbaka till kyrkan.
Men vi kom ifrån varandra i den tjocka dimman.
Major Li hade bara några få soldater kvar-
- och Nanjing orkade inte längre stå emot.
De som var kvar sprang för livet.
Sluta räkna! Shu och två andra saknas.
- Låt oss komma in! - Det finns inte plats!
Hitta ett eget gömställe!
Det finns inte plats, sa jag!
Kom!
Fortsätt framåt!
Hallå! Det finns människor här!
- Vem är där? - Kom ut!
Kom ut!
- Era svin! - At helvete med er!
Stanna!
Vänd dig om!
- Rör dig inte! - Amerikan...från fristaden.
- Va? - Amerikan.
- Amerika? - Inte soldat.
Va?
- John Miller. - Upp med händerna!
- Jag jobbar åt kyrkan... - Upp med händerna!
Upp med händerna!
Hej.
Har ni separerats...
Separerats från era familjer?
Ni...familjer...separerade?
Jag...ska till... Winchester Cathedral.
Vet ni var den ligger?
Var? Var?
Mister?
Vad sa du? Sa du "mister"?
Du sa "mister". Talar du engelska?
Vi kommer från Winchester Cathedral.
- Ursäkta? - Vi kommer från Winchester Cathedral.
- Ni skojar? - Vi studerar i klostret.
- Ska ni dit? - Varför vill du dit?
Jag ska hjälpa till att begrava er Fader.
Alltså, inte far, utan Fader...
- Fader Ingleman? - Ja. Vi ska begrava Fader Ingleman.
Jag ska sända ut honom på färden...
...mot himlen, eller vad det nu är.
Kan ni visa mig vägen?
Peng, ut på flanken och var redo för eldgivning.
Är du döv?
Major Li, vi är de enda som är kvar. Vi borde lämna staden.
- Fortsätt kämpa. - Ja, major.
Nu har jag dig!
- Kom. - Ja, major.
At det hållet!
Eftersom Major Lis soldater var så få blev nästan alla dödade.
De hade kunnat fly staden och återvänt hem.
Men istället offrade de sina liv för oss.
Det här är sista striden om Nanjing.
Historien om den har berättats från generation till generation.
Zhen!
Zhen! Släpp mig!
- Fader Ingleman flög iväg. - Flög iväg?
Här. Japansk bomb.
- Han flög iväg med bomben? - Ja.
- Varför fanns den avlidne härute? - Gu bestämde det.
Luktar illa, sa han. Han flyttade kroppen hit.
- Vem är Gu? - Vår kock.
Han flydde och lämnade några elever här.
Några elever hämtades av föräldrar.
Några elever ingenstans att ta vägen.
Vilka finns här nu? Bara du och flickorna?
Även om det inte finns nån kropp måste ni betala mig.
- Nej. - Nej, nej. Ni måste betala mig.
- Nej. - Så är det, det kan jag inte ändra på.
Med tanke på vad jag genomlevt höjer jag priset.
- Finns pengarna därinne? - Inga pengar.
- Qian därinne? - Nej.
- Finns det verkligen inga pengar där? - Nej.
Vi ser efter. Det borde finnas pengar i en katolsk kyrka.
- Nej. - Nej? Säger du inget annat än nej?
- Kan du laga lastbil? - Va?
Hjälp oss lämna Nanjing.
Laga lastbilen? Gratis?
Nej. Jag kan ta bildelar och sälja. Har ni några verktyg?
- Nej. - Vi går in.
Zhen gav inte ett ljud ifrån sig.
Inte ens när de knivhögg henne om och om igen.
- Det är mitt fel. - Det är inte ditt fel.
Det är ditt fel!
Din far lovade att ta med oss på en båt och lämna Nanjing.
Var är han? Han stack.
Vi väntade och väntade, och nu är japanerna här.
Japanerna finns överallt och det är för sent att ta sig till fristaden.
Zhen dog på grund av din far!
Håll käften!
Vad gör ni? Sluta!
Sluta slåss!
Hörni. Hörni!
Hörni! Sluta!
Sluta!
Jag heter John. Hej. Jag är amerikan.
Han är begravningsentreprenör.
Jag vet att det är svårt, men ni måste sluta bråka med varann.
Idag har ni två sett tillräckligt med hemskheter för en hel livstid.
Jag är inget vidare bra med barn.
Vi går och... Förresten, vill ni ha mjöl?
Mjöl att göra bröd av åt flickorna?
- Bullar. - Va?
- Bullar. - Visst. Nu hittar vi kollektlådan.
- Var? Däruppe? - Nej.
Tjusigt. Glöm fristaden, jag tror jag sover här inatt.
Han är dyster. Vem är det?
- Är det Fader Ingleman? - Ja.
De där nordeuropéerna är tungsinta typer...
De är inte särskilt lustiga. Se på hans ansikte.
Det förstör...vad kallar ni det? Feng shui?
Jag vill inte ha en präst stirrandes på mig medan jag sover...
- Nej! Nej! - Hörru!
Min Fader.
Jag, föräldralös. Adopterad.
Ledsen, men...
Jag vill inte ha en präst som stirrar på mig när jag sover.
Jag kan inte... Snälla, låt mig bara... Sådär. Bättre.
- Har ni nåt att dricka? - Nej.
- I kyrkan har man vin. - Ingenting.
Ingenting?
Nej! Nej! Nej!
- Det är rakgrejer. - Vilken idiot!
- Va? - Jag sa att du är en idiot.
- Vad sa du att du hette? - George Chen.
- George. - Imorgon...du laga lastbil?
Hjälp oss.
- Laga lastbil? - Inga pengar!
Qian, qian, George.
Gu. Öppna porten, det är Ling!
Hör du mig, Gu?
Öppna porten! Det är Ling!
- Hade ni verkligen ett avtal? - Annars hade jag inte släpat hit er.
Gu, öppna porten! Det är Ling. Är du döv, eller?
Det är nån där. Be Gu komma hit.
Gå till fristaden på västra sidan. Gå nu.
- Nej, vi vill träffa Gu. - Han är inte här.
Skitsnack! Gu sa att kyrkan står under västerländskt beskydd.
Japanerna kan inte komma in. Den jäkeln! Jag gav Gu en gratis kväll.
Han lovade mig. Be skiten komma!
- Han är inte här! - Varför?
Ni borde gå till fristaden.
Vi går inte härifrån.
Hallå där! Hur vågar ni?
Gå till fristaden!
Där finns inte ens plats för maskar.
Snälla, var barmhärtig och släpp in oss!
Hoppa inte!
- De kommer från nöjeskvarteren. - Vad betyder det?
Det betyder bordell.
Det var de berömda kvinnorna från Qin Huai-floden.
Myterna om dem var lika antika som staden Nanjing.
- En västerlänning! - Är han präst?
- Aldrig. - Ingen präst skulle flörta så.
- Än sen, bara han skyddar oss. - Just det.
Kom fram. Det här har stulits från helvetets innanmäte.
Lång tid inte bakat bröd.
Lång tid inte bakat bröd? Men ikväll ska vi äta bröd.
Kvinnorna tog snabbt över källaren.
Där var smutsigt och stökigt, men på några timmar-
- hade de förvandlat den till Qin Huai.
Doften av rouge och parfym dansade upp i luften.
Vi känner bröddoften. Vi kommer upp!
Jag kunde inte stoppa dem.
Hejsan.
Jag minns när jag såg kvinnorna för första gången.
De var slampor som valsade runt i underkläder-
- inte de eleganta damer som legenden om Qin Huai berättade om.
Titta, det här blir nog gott.
George, din lilla skit. Du sa att det inte fanns vin här.
Ursäkta mig.
Vad säger han?
Hur vågar ni? Vi säljer vin för att hjälpa föräldralösa barn!
Vi är alla föräldralösa. Vi behöver också hjälp.
Just det.
- Vad säger de? - Att de är föräldralösa.
Jag skulle vilja adoptera er allihop.
Adoptera oss allihop? Det skulle du inte klara av.
- Ni är inte de enda som talar engelska. - Just det!
Talar du engelska?
- Västerlänningen är en playboy. - Har ni inte hört?
Västerlänningar med skägg är kåtast!
Inte undra på att hon är Qin Huais bästa tjej!
Mo, använd dina talanger. Förför honom.
Just det! Få stornäsan att bli galen i oss.
Mitt namn är John. Vad heter du?
Yu Mo.
Yu Mo. Det gillar jag.
Så vad är det du och dina kamrater gör?
- Vi är förskolelärare. - Jaså?
- Skamlöst. - Och du, vad gör du?
Jag är också förskolelärare.
Oss lärare emellan, ska vi umgås lite och ta en kopp java?
Vad snackar de om? Berätta.
Inget. Han frågade om ditt pris. Han tycker att du är för billig.
Det finns inget kaffe. Vi super till istället.
Skål.
Är lärararvodet tillräckligt?
Kommer du?
Jag vill att du för oss ut ur Nanjing.
Va?
Visst. Kan vi göra det här först?
Jag menar allvar. Varför tror du annars att vi flörtade med dig?
- Ut ur Nanjing? Hur då? - Det vet jag inte.
Men jag vet att ditt ansikte kan ta oss härifrån.
Japanerna rör inte västerlänningar.
Har du sett hur det är därute? Det är omöjligt.
Nej. Räcker pengarna?
Låt oss...
Skojar du? Va? Hörru!
Låt oss lösa det här.
Fundera på saken. Om du hjälper oss...
...ska jag tacka dig på sätt som du aldrig kunnat drömma om.
Det ska vi alla göra.
Kan jag få förskottsbetalning?
Japanerna har sagt att de som hjälper soldater ska skjutas.
Jag skjuter dig först, din lilla skit.
Öppna och bär in honom.
Upp med er. Hämta vatten.
- Skynda på! - Vilket humör.
Han tror han är så tuff. En riktig hjälte.
Eftersom han strider mot japanerna och skyddar Nanjing och kvinnor som vi-
- tycker han att han har rätt att vara grinig.
Kvinnor som vi måste gömma sig här.
Om han gömmer sig är han en ynkrygg.
- Ja. - Vilken fegis.
Har ni en sax?
Tack.
- Du förstör min klänning! - Rör honom inte!
Spara attityden åt japsen. De söker efter kinesiska soldater.
- Du försätter oss i fara. - Det finns klosterflickor här. Förstått?
Handduk.
Vilket vackert ansikte.
Dou har bra smak vad gäller män.
- Jag menade att han liknar min bror. - Tänder du på honom?
Han liknar verkligen min bror.
- Du gillar honom. - Det gör jag inte alls.
Lugna ner dig. Han har inte ens hår därnere.
Han var hemlös så vi hjälpte honom. Han heter Pu Sheng, bara barnet.
Varför lämnar du honom hos oss?
Ta tyg och göra ett bandage så att han inte blöder för mycket...
Det är allt jag kan göra.
Jag vill att han är på ett varmt ställe innan han dör.
Tack.
Snälla, vänta.
- Vad vill du? - Vi har vassa tungor...
...och är oförskämda. Jag hoppas att du kan förlåta oss.
Rikta inte vapen mot en präst.
Mo.
Gillar du mig som präst?
Jag har klätt upp mig för din skull. Har jag chans nu?
Är han präst? Tillhör han kyrkan?
Det kan man säga.
Är butiken stängd för mig, medan han får särskild soldatrabatt?
Var snäll och säg åt honom att eleverna inte får tas av japanerna.
Annars har mina mannar dött för intet.
Vad är det med dig?
Jag ska hjälpa er. Jag har blivit präst.
Sluta. Det passar sig inte nu.
Inga stålar. Du vill bli räddad. Jag ska frälsa din själ.
Jag förlåter dig dina synder ikväll.
Välsignad vare du bland kvinnor, välsignade vare dina läppar...
Välsignade vare dina ögon och höfter...
- Sluta. - Fina spiror, snyggt paket.
Sluta!
Sluta. Sluta!
Sluta nu!
Det här är kärlekens boning, inte krigets. Ut härifrån.
- Vem är han? - En idiot. Strunta i honom.
Då går jag nu.
Där ser du. Jag är den ende mannen för dig.
Du är en idiot! Vore det inte för ditt utländska ansikte...
- ...skulle jag aldrig se åt dig. - Hårdare!
Jag skulle aldrig kunna gilla dig.
- Kom hit. - Rör mig inte!
Ah underbart ,. Jag älskar att se dig gå.
Jag älskar att se den där röven. Mo!
Mo!
Den natten gick inte Major Li långt.
Han sov i pappersbutiken tvärs över gatan.
Jag vet att han hade kunnat byta om till civila kläder och flytt.
Ni får inte gå in!
Lilla vän, vi ska inte skita eller pissa därinne.
Vi vill bara tvätta oss. Det gör vi alltid före läggdags.
Läggdags?
Morgon för er är natt för oss.
- Lilla vän... - Kalla mig inte vän!
- Vill ni ha bråk? - Badrummet är till för folk.
- Är vi inte folk? - Ni vet vad ni är!
- Vilken fräckhet! - Vi delar inte badrum med er.
Vilket humör!
Ledsen, gå tillbaka till ert råtthål!
- Vad fan? - Vilken förödmjukelse!
Hon tycker att vi är smutsiga, den lilla slampan.
- Det är ni som är slampor! - Vakta tungan!
- Vill ni se ett slagsmål? - Jaså?
Jag trodde att du bara slogs för Mo.
Vi drar ner byxorna på dig och ser vad du går för!
Rör mig inte, ditt skitiga luder!
Vi ska se om du verkligen är renare än oss.
Sluta, det är inte snällt!
Jag kan krossa dig med bara rumpan. Nu går jag in!
Jag tillåter det inte!
Sluta slåss! Vad är det som pågår? Sluta!
Vad gör ni? Är ni galna? Vi är bara barn!
- Det räcker! - Nej, det är inte över!
Jag släpper inte in er!
Till källaren! Jag säger åt de andra!
Genomsök området!
Sprid ut er!
Skynda er! Till källaren!
Skynda er in!
Stäng inte! Släpp in flickorna!
Fort!
Rör er inte!
Löjtnant Asakura! Kom hit!
Till övervåningen!
Skynda er! Flytta bokhyllan!
Det finns flickor här! Sök överallt! Ta dem levande!
Löjtnant Asakura! Kom upp hit! Vi har oskulder!
Skynda er!
Stopp!
Flickor! Flickor!
Stopp! Stopp!
Stopp!
Det här är Herrens hus! De är barn!
Ni bryter mot både människors och Guds lagar!
Inga soldater här! Ni har inte rätt att vara här!
Som präst anbefaller jag er, i Faderns namn, att ge er av!
Flickor, kom genast upp hit och ställ er bakom mig!
Ni är hedervärda män! Uppför er hedervärt!
Jag ska äta upp er!
Sluta!
Sluta! Sluta!
Kinesiska soldater!
På dem! Kom igen!
Samling utanför! Upprop! Gör er redo för strid!
Krypskytten är tvärs över gatan! At vänster!
Det är en fälla! Hitta fienden!
För fan, han är i huset där!
Använd granater!
Bakom oss! Ge eld!
Fortsätt!
Eld upphör!
Vänta!
Ge eld!
Första plutonen till bakre porten!
Andra plutonen till främre porten!
Överste, han har arbetat för trafikmyndigheten.
De flesta vägarna är förstörda. Han kan komma till nytta.
- Talar han japanska? - Ja.
Har våra soldater nyss varit här?
- Är du kyrkans präst? - Ja.
Låt mig då be om ursäkt å soldaternas vägnar.
Försök att förstå att under krig-
- är ett visst beklagligt beteende oundvikligt.
Er kyrka är mycket vacker.
Goddag.
Är ni elever här? Ledsen att vi har orsakat er obehag.
Snälla ni, gör inte illa barnen mer.
Givetvis inte. Mitt namn är Hasegawa.
Jag ansvarar för säkerheten i detta område.
Frukta inte för kyrkans och elevernas säkerhet.
Jag ber om ursäkt, men jag känner inget förtroende.
- Ingen försäkran. - Min garanti är effektiv.
Jag placerar beväpnade vakter utanför kyrkan till ert beskydd.
För tillfället finns inte mycket mat i Nanjing.
Jag hoppas att eleverna inte behöver gå hungriga.
Tillåts jag?
Bergen där vi brukade jaga kanin
Bäcken där vi brukade fiska
Ännu idag är min själ sammanbunden
Med mitt oförglömliga hem
Tack.
Tyckte du om det?
Det är en japansk folksång. Mitt hem.
Den handlar om bergen och kaninerna, och bäckar fulla av fisk.
Det är världens vackraste sång för dem som längtar hem.
Sjunger eleverna vackert?
- Ja, mycket vackert. - Så bra.
Jag återvänder om några dagar för att lyssna på dem.
- Varför? - Ingen anledning.
Jag råkar älska musik. Fader, vi möts snart igen.
Jag hoppas att ni inte blir ensamma nu när ni begravs tillsammans.
Fader John... du kommer väl inte att lämna oss?
Vi skulle inte ha tagit över er källare. Förlåt oss.
Om vi inte hade bråkat med flickan skulle hon ännu leva.
Allt är vårt fel.
Tack.
Varför inte svara Shu?
- Hon kallade mig Fader John. - Vi behöver dig.
Jag är begravningsentreprenör.
- Du är präst. - Nej.
Om vi har en präst kanske inte japanerna vågar...
- Du är präst. - George, lägg av.
Jag är inte präst. Jag stannade här för att jag letade efter era pengar.
Och för att det är den skönaste sängen jag sovit i på åratal.
Jag är inte här för att jag är präst. Jag är ingen präst!
Det är jag inte. Jag läste katekesen som barn.
Ibland minns jag det när jag är full, vilket jag är så ofta jag kan.
Om du inte vill vara präst, berätta det för flickorna själv.
Din lilla skit!
Det är du.
Vi hörde vad som hände idag. Så du stannar?
Ja.
Du var en fyllehund igår kväll-
- men det du gjorde idag gör dig till hjälte.
Jag ber om ursäkt för igår kväll.
Ja...
Jag kan inte lämna dem ensamma. Den lille skiten har ett sätt att...
Förstår du?
Vad tror du att japanerna planerar?
Är de verkligen här för att skydda eleverna?
Vi trodde att du skulle hjälpa oss lämna Nanjing.
Men nu måste du ju stanna här och vara präst.
Ja, just det... Präst.
Jag kom faktiskt för att säga att erbjudandet fortfarande gäller.
Vi vill fortfarande att du hjälper oss, så fort de japanska vakterna är borta.
Tjejerna har slagit vad. De sa: "Hjälte eller inte...
..."du är chanslös mot en skönhet som jag."
Tro inte för mycket om dig själv.
Vi får väl se.
Gillar du det?
Jag har bara en sträng. Det låter som en tiggarvisa, fast värre.
Du är Pu Sheng. Är du från Pu-området?
Min familj är också därifrån.
När du är frisk ska vi gå till det största dansstället...
- ...och se de sötaste flickorna. - Tack.
Min lille vän, tacka mig inte, gift dig med mig.
Jag kan arbeta på fälten med dig.
Jag har inga fält.
Vad har du, då?
Jag har ingenting.
Då spelar jag min pipa varje dag, medan du sträcker ut en skål.
Vi tigger mat och tar hand om din mor.
Jag har ingen mor. Alla i min familj är döda.
Om du bara följt med mig hade inte detta hänt.
Du var så envis och vägrade resa utan dina klasskamrater.
Hur skulle jag ha kunnat få ihop så många båtbiljetter?
På grund av dig stannar jag i Nanjing.
Berätta...vad är det här?
Förklara varför du gör så här?
Gör jag inte så överlever jag inte.
Jag gör det för din skull. Du måste tro mig...
Jag skulle aldrig göra nåt ont. Min dotter...
Jag ska se till att du kommer härifrån.
Inte konstigt att det inte fanns biljetter. Förrädare!
Arbetar du för japanerna?
Jag kan inte rädda några andra människor.
Jag kan bara försöka rädda mig själv. Jag gör mitt bästa.
Tror du att det är lätt att arbeta för japanerna?
Jag förstår, det hjälper oss. Vad planerar du för din dotter?
Jag ska försöka utnyttja mina japanska kontakter-
- för att få ut min dotter ur staden.
- Inte till fristaden? - Där är det inte alls säkert.
Vad har du för plan för resten av flickorna?
Mr Meng... Jag har den här lastbilen.
Med rätt verktyg kanske jag kan få igång den. Kan du hjälpa mig?
Jag har en lista här.
Jag behöver de här verktygen. Kan du skaffa dem åt mig?
Du är den enda som kan göra det.
Jag behöver de här verktygen.
Ta den här. Ta den.
Om jag lagar bilen... Om jag lagar bilen, vad händer då?
Hur ska jag kunna veta det?
Vänta! Om jag lagar bilen vad behöver jag då?
- Ett tillstånd förstås! - Ett tillstånd?
- Behöver jag ett tillstånd? - Titta inte på mig.
Det är för riskfyllt.
Om du lyckas laga bilen, hur tar du dig förbi vakterna?
Jag vet inte.
Jag vet inte hur länge vakterna stannar här.
Men jag vill ha den lagad tills de ger sig av.
Du kan uppenbarligen mer än bara dricka.
Ja.
Hon gillar nog inte att se oss ihop. Hon är förtjust i dig.
Va?
- Jag var som hon en gång. - Jaså?
Jag bodde i kloster i sex år.
Var det där du lärde dig engelska?
Vad hände?
Det är bara ännu en tragisk historia.
Det intresserar inte en flyktig bekantskap som du.
Jo. Berätta.
Berätta.
Det var inte meningen att jag skulle bli sån här.
Nåväl...
Vet du vad? Jag var bäst i klassen på engelska.
Men alla retade mig, sa att jag var tillgjord-
- och att jag betedde mig som om jag vore drottningen av England.
Det var inte det du tänkte berätta, men...
Drottningen av England? Är du alltså inte det?
Jag som trodde...
Precis som Shu var jag förtjust i någon.
Men han var en ung och fräsch man...
...med underbart vackra ögon.
Inte en skitig, skäggig man som du.
Okej...
Det är ruttet.
Vad säger du?
- Syster... Skynda dig. - Pu Sheng, jag är här.
- Aska ... - Vad försöker du säga?
Regn...regn...
Vilket regn? Det är döden som begråter dig.
Vetet torkar där utanför.
Låt det inte bli blött.
- Det är soldaten som befälet förde hit. - Han var tydligen i vår ålder.
- Vilket befäl? - Befälet som räddade oss häromdagen.
Han gömde soldaten i källaren och kvinnorna tog hand om honom.
De där kvinnorna från bordellen är inte så dåliga trots allt.
Var är Dou?
- Lan är också borta. - Är hon?
Jag har inte sett dem på ett tag. Är de kvar i källaren?
Har du sett Dou?
- Dou och Lan smet ut. - Hur då? Vart gick de?
Dou ville bestämt skaffa strängar för att kunna spela för Pu.
Hon sa att hon hade ett hårt liv, och att han var som en bror till henne.
Hon ville spela nåt fint för honom, men en sträng räckte inte.
Lan, då? Varför gav hon sig av?
Hon sa att hon hade glömt sina örhängen.
Hur kunde de ta sig förbi vakterna?
Jag vet inte hur de kom ut. De gick när det var mörkt.
Dou sa att om hon inte gick snart så skulle det bli för sent.
- Varför hindrade du dem inte? - Det gick inte!
Dou Kou och Xiang Lan har smugit ut härifrån.
Dou och Lan? Hur då? Hur kom de ut?
Jag vet inte.
- Vet du när? - Nej.
- Vart gick de? - Till bordellen för att hämta strängar.
- Ni vill att jag letar upp dem? - Ja.
- Yo Mo, det är inte säkert att de... - Snälla.
Snälla, snälla...
Det är säkrast för mig, så jag ska försöka.
Jag ska försöka. Om de låter mig gå.
Ljus. Mat. Vi har ingen mat. De behöver mat.
Ingen sång utan mat.
Hasegawa bad flickorna att sjunga.
Sjunga. Flickorna. Hasegawa bad...
Men utan mat ingen sång. Och ljus för Hasegawa.
Jag hämtar mat, flickorna sjunger. Hasegawa nöjd. Eller hur?
Jag går nu. George, du följer inte med.
Jag hämtar mat, eller hur?
George, du följer inte med. Gå tillbaka.
Bra? Göra Hasegawa glad.
- Gå. - Bra. Jag går. Tack.
Får han lämna huset?
Flickorna får inte släppas ut. Han är ju präst.
Terry?
- Terry! - John?
Jag försökte komma tillbaka, men jag blev fast.
Jag försökte. Förlåt mig.
Jag trodde...att du var död.
Vi söker två kvinnor i blanka klänningar. De är i knipa.
Varför är du klädd så där?
Jag blev full och när jag vaknade var jag klädd så här.
- Vem är han? - Det är George. Har du sett dem?
- Sett vilka? - Kvinnorna.
- Det ligger kvinnor i högar på gatorna. - Har du sett dem?
Nej, jag har inte sett några kvinnor. Det är inte säkert att leta nu.
- Kan du ordna verktyg? - Till vad?
- Jag ska laga en lastbil. - Varför?
Jag måste hjälpa George, några flickor och några prostituerade.
Skojar du? Prostituerade, lastbilar och verktyg...
Jag vill inte dö i Kina. Jag sticker nu.
- Ska du lämna Nanjing nu? - Följer du med?
Det finns en båt som väntar på oss.
Jag drar nu. Kom om du vill följa med.
Det är sista chansen.
- Nej, jag måste hitta dem. - Skojar du med mig?
Vi ses, Terry! Vi ses!
Ta av dig kappan! Skynda dig!
De sprang ditåt.
Där ligger deras kappor.
Det är ungdomliga kappor. De kan inte ha hunnit långt.
- Ah nej! Jag har tappat strängarna! - Glöm dem.
Nej, jag måste hitta dem.
- Därborta! - Skjut inte!
Lan! Lan!
Stanna där!
Din slyna! Fan ta dig!
Vi tar hand om henne sen. Först tar vi den andra. Kom!
Här är hon!
- Varför är jag alltid sist? - Du skulle ha skjutit den andra tjejen.
- Orättvist. - Skynda dig.
At helvete med er allihop!
Ditt luder! Du bet mig! Jag ska döda dig!
- Idioten blev biten! - Håll dig till de döda!
Är det...? George, eller hur? Är det?
Är det hon?
Stanna där.
De var på väg tillbaka.
Det var en förlupen kula. Kanske. Jag vet inte.
Jag tror inte att de behövde lida.
Jag tror inte det.
- Är det sant? - Ja.
Han sa att Dou och Lan dödades av en förlupen kula...
...att de inte behövde lida.
Kom in.
George... Kom in, George!
Det är jag.
Jag har bara två minuter. Vakten släppte till slut in mig.
De här verktygen behöver du.
Tack.
Lyssna noga. Tillståndet var för min dotter.
Men jag kan inte förverkliga min plan.
Nu är du mitt enda hopp.
Japanerna litar inte längre på mig. Som västerlänning kan du hjälpa henne.
Min dotter vill inte åka utan klasskamraterna.
Försök hitta ett sätt att få henne härifrån.
Tillståndet gäller bara en kort period.
När ni lyckas lämna kyrkan ska ni bege er västerut.
Där finns en väg ut ur staden.
- Jag måste gå. - Tack, mr Meng.
Finns det nåt annat du kan hjälpa oss med?
Ledsen, John. Nu överlämnar jag min dotter åt dig.
Jag lovade hennes mor att ta väl hand om henne.
- Okej. - Jag ber dig...
Mr Meng, tack för det här. Du är en god man.
I min dotters ögon är jag ond, en förrädare.
Nej. Tack.
Jäkla Mossie. Hennes katt rymde. Hon letar efter den.
Utmärkt.
Ni sjunger mycket fint.
Har jag inte sagt att du inte får komma ut?
Överste, den här eleven har förlorat sin uniform.
Eftersom vi ville se så fina ut som möjligt idag-
- bad vi henne att inte delta i uppträdandet.
Var snäll och ursäkta avbrottet.
Fader, jag har goda nyheter.
Imorgon firar vi det framgångsrika erövrandet av Nanjing.
Ärade Fader, å mina befälhavares vägnar-
- vill jag bjuda in kyrkokören för att sjunga och fira med oss.
Här är er formella inbjudan.
De vill att vi sjunger på festen imorgon.
Det är en väldigt generös inbjudan, mr Hasegawa.
Men barnen kan dessvärre inte delta.
- Hurså? - De är mycket unga.
Det passar sig inte att de deltar i en vuxenfest.
Som deras beskyddare är det mitt ansvar.
Vi tackar så mycket.
Jag är ledsen, det är order uppifrån. Jag måste lyda.
Jag ber dig att tänka på flickorna.
Du är uppenbarligen en kultiverad man. Sist spelade du en fin sång-
- för människor som är långt hemifrån. Du saknar floder och berg...
Minns att deras hem har förstörts. De finns inte längre. Inget är kvar.
De genomgår ett helvete.
Med denna inbjudan ber du dem att fira det.
Jag vet att du förstår. Med förlov sagt-
- jag kan inte tillåta det. Jag anser det...brutalt.
Imorgon klockan fyra på eftermiddagen kommer en bil och hämtar eleverna.
- Jag utför militära order. - Mr Hasegawa...
...berätta vad som händer på en sån fest.
Mr Hasegawa. Mr Hasegawa!
Du sa att vakterna var till för vår säkerhet.
Har du hållit dem inlåsta till festen?
Barnen kan inte komma.
Mr Hasegawa!
Barnen kan inte komma!
En, två, tre, fyra, fem, sex, sju-
- åtta, nio, tio, elva, tolv, tretton.
Alla...måste komma.
Fader John?
Vad vill japanerna att vi gör?
- Vill de att vi sjunger? - Ja...ja.
Jag är inte elev. Jag behöver inte gå.
Jag är ingen elev. Jag går inte.
Du måste. De räknade dig!
- Jag går i alla fall inte! - Du måste.
Nu säger du att du inte är elev. Varför sa du inte det tidigare?
Sluta stirra på mig! Spara den där attityden till japanerna.
Tror ni verkligen att ni bjöds in för att sjunga? Visst!
Vad tror ni de gör dagarna i ända? De mördar, bränner ner och våldtar...
Fattar ni? Gå om ni vill! Jag gör det inte!
Mossie, håll tyst!
Ni är så elaka mot mig. Jag tänker inte gå dit!
Det är inte sant, det hon sa.
De soldaterna är inte som de andra.
De är utbildade. De är befäl.
De är gentlemän.
Jag har själv varit på liknande tillställningar.
Det är trevligt och elegant. Det är...en fest.
Det finns fina saker på en fest. Tårtor, blommor, choklad och dans...
Allt sånt som är trevligt.
Snälla ni, tänk inte på det hon sa.
Jag är usel på att dansa.
En vacker dag kanske nån av er kan lära det. Det vore trevligt.
Snälla, tänk inte på det... för det är inte sant.
Jag...ljög för dig också.
De två som skulle hämta strängar... de blev inte skjutna.
Jag är ledsen. Du visste nog redan.
Ja.
Ibland är sanningen det sista vi vill höra.
Jag hörde vad du sa till flickorna. Vad ska du göra?
- Jag måste få igång lastbilen. - Och sen?
Jag har en idé. Jag kanske kan rädda en av dem.
- Med din hjälp. - Hur?
Japanerna trodde att Mosquito var en av flickorna.
Om hon lurade dem kan väl jag också det.
Nej. Om du menar det jag tror - nej.
Det kommer inte att ske.
Precis som de studerade jag i kloster i sex år.
Men till skillnad från dem våldtogs jag av min styvfar när jag var 13 år.
I deras ålder tvingades jag ta mina första klienter.
Jag vill inte att de ska genomlida det.
Men jag kan inte låta dig göra det, Mo.
Jag kan inte tillåta det.
Vad gör du? Gå tillbaka in.
Du får inte gå nånstans. In med dig!
Vad gör du? Gå tillbaka!
Gå tillbaka, sa jag!
Jag går först. Kom ihåg vem ni har framför er.
När vi går håller vi oss till den här ordningen.
- Shu, finns det inte en bättre lösning? - Nej.
Vi låter inte japanerna skada oss igen.
Flickor! Shu! Vänta!
Kom ner nu. Okej, okej... Håll er undan.
Gör inget dumt. Till och med helvetet är fullt. Varför fylla på ännu mer?
Shu, gör det inte. Ni får inte.
Vi får inte kasta bort våra liv! De är en helig gåva.
Vi har ingen rätt att kasta bort dem.
Undan!
Okej, vi går undan. Vi går undan.
Kom upp!
Skulle vi inte hoppa tillsammans?
Kom upp! Kom upp!
Shu, jag har en idé. Jag går istället för dig.
Säg åt dem att kliva ner. Jag går i ditt ställe.
Hörde du mig? Jag går i ditt ställe!
Vem ska gå i vems ställe?
- Jag går också i ert ställe. - Vi går alla i ert ställe.
Vi kan hantera japanerna. Vi skyddar er.
Lugn, vi ska skydda er.
- Vi låter dem inte skada er. - Hör ni det?
- Vi går i ert ställe. - Hoppa inte.
Kom ner!
Vi pratar om idén jag berättade om.
Det är en bra idé. Flickor, kom ner. Det är en bra idé.
Vi kan lura japanerna, okej? Det blir lustigt. Kom ner.
Kom ner och tänk igenom det.
Vi kan få det att fungera.
Vi sa det bara för att få ner dem därifrån.
Men ni skulle inte ha ljugit för dem. Hua, minns du inte?
Om ingen hade ljugit för dig skulle du inte hamnat på bordell.
Håll tyst, Mosquito. Jag är inte korkad.
Du måste hursomhelst gå. De räknade dig.
Såvida de inte är galna kommer de inte att döda oss.
De vill bara roa sig. Det är vårt yrke.
Vi har erfarit alla sorters män.
Bara vi kommer levande därifrån hittar vi ett sätt att överleva.
Ling, hur tror du att flickorna skulle hantera japanerna?
Även om de kommer levande tillbaka...
...kommer de inte att kunna leva vidare.
Jag tycker inte att det är värt det. Vi fick inte ens använda deras badrum.
Men vi ska allt offra oss för dem.
Om inte Shu hade ljugit för japanerna häromdagen-
- vad skulle då ha hänt med oss?
Minns ni hur vi beskrivs i den antika dikten?
"Fnask struntar i brinnande nationer"...
"De sjunger och dansar medan andra dör."
Du är inte så korkad ändå. Jag är imponerad.
Mo lärde mig de raderna.
Vi ska självklart minnas dikten som kritiserar oss.
Men jag tycker att vi borde göra nåt heroiskt-
- och ändra det gamla synsättet.
Mo, andra säger att jag alltid gör som du.
Vi delar samma liv.
Vad du än bestämmer så är jag med på det.
- Jag med. - Räkna med mig.
Mo, vi har arbetat ihop i tre år.
Du var alltid populärare än jag. Jag vet att du alltid sett ner på mig.
Och jag har aldrig respekterat dig heller.
Men idag håller jag med dig.
Jag tycker att vi alla ska gå, så att vi kan ta hand om varandra.
Du har rätt. Folk kallar horor hjärtlösa.
Så låt oss göra något ärofyllt imorgon.
Vi går allihop.
Om de gick hur skulle japanerna behandla dem?
River de sönder deras kläder?
Blir de slagna?
Tänk om japanerna...våldtar dem.
Skojar ni? Nej.
Har ni sett kvinnorna? Japanerna är chanslösa.
Kvinnorna är rent skräckinjagande.
Modiga, eleganta, skickliga.
De är säregna som få.
Japanerna... de är riktiga amatörer. Amatörer!
Kvinnorna...de är proffs.
Fader John, vad gör de egentligen?
De älskar och hatar precis som vi andra.
De kanske vet mer om det än någon annan av oss.
Om kvinnorna skulle komma öga mot öga med självaste djävulen-
- så skulle de få honom dit de ville.
De där idiot-soldaterna?
Tycker ni att de är läskiga? Inte ett dugg.
Om nån är läskig ska man föreställa sig den på muggen med byxorna nerdragna.
Föreställ er det. Då är de inte så läskiga längre.
Kvinnorna... och ni flickor...
...ni har en styrka och en skönhet som aldrig dör.
Så oroa er inte för dem.
Oroa er inte för dem.
Men de liknar ju inte alls oss.
Hur kan de då gå?
Det är där jag kommer in.
Det är inte mycket jag är bra på, men det är nåt jag kan.
De kommer att se ut som era tvillingar.
Ni ska få se.
Fader John, jag hade fel.
Jag är ledsen.
Inte behöver du vara ledsen. Det behövs inte.
- Nej, jag hade fel. - Vad är det?
Så fort hon kom hit kände jag mig illa till mods.
Jag trodde att hon var en dålig människa.
Jag trodde faktiskt att ni båda var dåliga.
- Det gör inget. - Jag vill säga till henne...
...förlåt, och förlåt till dig också.
Det behöver du inte göra.
Du har inget att be om förlåtelse för.
Jag hade sett många människor be förut-
- men åsynen av Johns rygg när han bad den kvällen-
- skulle finnas med mig under resten av livet.
De har med sig nya uniformer.
Våra gamla uniformer var sönderrivna, så vi tog med nya.
Fader Ingleman ville att vi skulle ha dem till jul.
- Säkert att det går bra? - Ärmarna är korta. Prova.
Min storasyster.
Jag kan inte knäppa igen den.
Jag är redan blivit smalare av svält.
Du är inte byggd som elev. Snarare en elevs amma!
Jag vet hur vi kan lura japanerna.
Vi använder gardinerna till hjälp.
Vi lindar bröstkorgen så att inte tuttarna hoppar ut!
Vad gör vi, George? Vad gör vi?
Lär inte er Gud ut att alla föds lika?
Flickorna och kvinnorna byter plats.
- Vad skulle du ha gjort? - Vi måste.
Vad ska vi annars göra?
Han gav mig de här armbanden så att jag skulle följa med honom.
Jag litade inte på honom, så jag gjorde det inte.
Men det borde jag ha gjort. Det var dumt.
Det vore ännu dummare att bära dem när du träffar japanerna. Lämna dem.
Okej, de tillhör dig nu.
När jag var i din ålder hade jag redan tjänat oräkneliga män.
Lillasyster, kom ihåg att ge tillbaka den här sen.
Jag ska köpa mig ur kontraktet.
Storasyster, jag är så ledsen.
Lev ett bra liv för min skull.
Jag har inga värdefulla ägodelar. Katten är allt jag har.
Den sprang bort häromdagen.
Lillasyster, lova att leta reda på den igen.
Minns ni Dou? Hon var inte mycket längre än ni.
Var snäll och ta hand om den. Den är Dous liv.
Hon ville spela "Qin Huais skönhet", och för det dog hon.
Är det en vacker sång?
Det var vår signatursång på Paradiset.
Ska vi sjunga den för Dou? Det var ju hennes sista önskan.
Vi sjunger den för flickorna så att de får ett fint minne av oss.
Jag har något att berätta
Låt mig göra det med sång
Jag hoppas att alla ni här
Har tålamod att lyssna
Låt mig sjunga legenden om Qin Huai-floden
Långsamt och passionerat
För alla och envar
Ända sedan antikens dagar
Har floden behagfullt flutit här
Den är söderns skönhet
Den är Nanjings elegans
Vandra runt i det berömda Zhan-palatset
Njut av den fantastiska arkitekturen
Se tranornas koloni
Med vattnet som skvalpar
Vilket paradis det är
Mo...
Vad söt du är!
Skulle du kunna lägga dig ner?
- Jag är inte van vid... - Folk som kan sitta?
Just det. Går det bra?
Jag förstår, ingen fara.
Nå, vad önskar sig frun?
- 14 år? - Gärna 13.
Till och med 13 år var jag en fin flicka.
Då så. Då säger vi 13.
Jag gör håret rakt och klipper pagefrisyr.
Jag har en idé. Jag tror att det blir fint.
Den här behöver vi. Perfekt.
Okej.
Så som du ser ut nu...
...tycker jag allra bäst om.
Jag ser dig.
Jag ser allt som du har varit med om.
Och allt det vill jag ha, Mo.
Jag vill ha allt.
Jag älskar det. Jag älskar alltihop.
Ska du förälska dig i mig?
Det har jag redan gjort.
Hur gör man det här?
Ledsen, det är inte mina kläder.
Jag vill lova dig nåt.
När kriget är över ska jag leta reda på dig...
...och ta med dig hem.
Nej.
Efter den här kvällen...
...tillhör inte min kropp mig längre.
Ta mig hem nu.
Oj! Han kan vrida tillbaka klockan. Fem, sex år har klippts bort.
Tre klippningar till så blir vi spädbarn och kan börja om våra liv.
Har du frågat var han lärt sig sånt?
Mo, be honom klippa oss också.
- De vill också ha en make-over. - Med nöje.
Jag står gärna till tjänst.
- Här... - Ni måste ligga ner.
Han är ju begravningsentreprenör, han brukar jobba med döda.
Är det...? Det är så jag jobbar. Ledsen.
- Han hoppas att det går bra. - Det gör detsamma.
Jag vill se ut som en söt skolflicka. Ge mig en kappa.
Han har så mjuka händer. Jobbar han verkligen med döda?
Vi lär somna. Väck oss när det är dags.
- Har du alltid hållit på med det här? - I fem år.
Du är väldigt skicklig.
Det är viktigt. För mig är det viktigt.
Innan min dotter dog...
...bad hon mig att lova att göra henne vacker igen.
Det var första gången.
Det är viktigt.
- Det är ett viktigt arbete. - Jag är ledsen.
Hon skulle ha fyllt 12.
- Som flickorna. - Ja.
Mo, han är ju fantastisk!
Om bara mamma var i livet.
Hon skulle ha älskat att se mig så här.
Hon sa att vi aldrig skulle få en student i familjen.
Men nu studerar du, precis som jag.
Mamma skulle inte ha känt igen mig heller.
Självklart inte. Vi är inga studentskor.
Vi ställer upp oss på rad. Låt honom se om vi ser ut som elever.
Du behöver inte räkna. De är bara 12.
Det saknas en.
Hur många sa japanerna?
Hur många?
- 13. - Hur många?
13. Vi har bara 12 här.
Vilket usel skämt.
- En av flickorna får följa med. - Allt är förgäves.
Jag går.
- Vad sa han? - Jag går.
- George... - Han sa att han kan gå.
- Vad pratar du om? - Du är ju en pojke!
Fader Ingleman bad mig skydda flickorna.
Men jag är oduglig. Jag är hemsk.
Än sen om vi är en kort?
Vi säger att en har dött av sjukdom.
Mormor sa att japanerna inte kan räkna.
Vi kan inte göra så. Japanerna är klipska!
De genomsöker huset. Det blir slutet för flickorna!
Det finns inget du kan göra. De ser att du är pojke.
Ja, det är för uppenbart.
Det är kort mellan kyrkan och bilen.
Om jag är sminkad och går bakom er-
- med huvudet sänkt märker de nog inget.
Saknas en får japanerna reda på det. Det blir stora problem.
Du är duktig på smink. Du kan hjälpa mig.
George, så duktig är jag inte.
- Du kan visst! - Sluta. Det funkar inte.
Från kyrkan till bilen, bara kort bit.
Du är bra på smink. Hjälp mig.
Jag böjer ner huvudet.
Det går visst. Det är bara en kort bit.
Du kan. Det går visst.
Du inser väl vad som kan hända?
Ja, det gör jag.
Jag gör det Fader Ingleman bad mig om.
Otroligt.
Jag tror jag hör vad fadern säger nu.
- Gör du? - Ja.
- Vad säger han? - Jag tror att han säger...
...att du har gjort ett fantastiskt... ett fantastiskt jobb-
- med att ta hand om flickorna, och att du är en bra människa.
Jag tror också att han frågar...
..."Vad tusan gör du med den där hemska peruken på huvudet?"
- Ja. - Tack.
Det här var sista gången jag såg George Chen.
När han var sex år gammal och nästan ihjälsvulten-
- räddade Fader Ingleman honom.
Han ringde i kyrkklockorna, sopade golv och jobbade i köket.
Vi brukade skratta åt honom-
- när han pratade engelska, eller med Nanjingdialekt.
Du förstår väl att du inte kan åka ända fram?
Innan dess måste du rymma på nåt sätt.
Du måste hoppa från bilen eller lastbilen.
Vänta tills den saktar ner, då ska du hoppa.
- Jag inte hoppa. Lär mig inte. - Varför inte?
Om jag hoppar får japanerna reda på sanningen.
Jag åker med hela vägen. Det ger er mer tid...
...du och flickorna att lämna kyrkan.
Dölj era vapen väl så att de inte ser dem.
Lugn, vi tar åtminstone ut ett öga.
Har du också nåt?
Enligt order är jag här för att hämta eleverna.
Här är en gåvopåse från våra trupper. Var snäll och ta emot den.
- Vad gör du här? - Herr Kato.
Har ni talat med Överste Hasegawa?
Min dotter behöver inte följa med, eller hur?
Ordern kommer från överbefälhavaren. Hasegawa kan inte blanda sig i.
- Ge dig av. - Herr Kato, ni lovade att hjälpa.
Håll käften!
Överbefälhavaren bestämmer.
Titta. Han har skickat hit trupper för det här.
- Vi kan inget göra. - Men vi hade ju ett avtal.
Jag har gett er alla mina ägodelar. Herr Kato! Snälla, ni lovade!
När tog jag dina ägodelar?
Det var till militära utgifter.
Då ber jag er att låta mig se min dotter en sista gång.
Jag är ingen elev! Jag vill inte åka med!
Jag är ingen elev! Låt mig gå!
Är inte det din dotter? Vad säger hon? Varför skriker hon?
Jag vill inte åka med! Jag är ingen elev!
Jag vill inte åka!
Nu har du sett din dotter.
Kom, nu åker vi!
Shu, kom här.
Din far är en bra man. Din far är en bra man.
Vi hade aldrig klarat det här utan honom.
Han är en bra man.
Akta benen.
John sa att det han beklagade mest-
- var att vi inte hann ge min far en ordentlig begravning.
Får jag passera med den?
Vad finns i lastbilen?
Tomma vinlådor. Men fyra av dem är fulla.
Utsökt vin. Här. Ser du?
Argångsvin. Vill du ha?
Öppna!
De här... Ta dem.
Än idag vet jag inte vad som hände kvinnorna från Qin Huai-floden.
Jag hann inte lära mig alla deras namn-
- och jag såg inte när de fördes bort av japanerna.
Så jag brukar föreställa mig att jag står vid det stora fönstret-
- och ser ännu en gång när de kommer till oss.